I SKUDDLINJEN
Å, nei!
Frank. Gudskjelov. Jeg er ferdig.
Jeg fant ikke veien, Frank. Denne byen gjør meg forvirret.
For en dag.
Min kone skulle tidlig på jobb, så jeg fulgte guttungen på skolen.
Han vil tilbake til Chicago.
- Jeg synes synd på ham, Frank. - Flere unnskyldninger?
- Nei. - Sørg for å være presis heretter.
Beklager. Det skal ikke gjenta seg.
- Hei, Frank. - Kjekt å se deg, Marty.
- Beklager at vi kommer for sent. - Gi Jimmy og Raul en hånd.
- Takk. - Denne tilhører ham.
- Du stoler ikke på meg. - Jeg bor i et skummelt strøk.
- Har du de falske sedlene? - Ja. Her.
Den ser fin ut.
- La oss gjøre forretninger. - Glimrende.
Det er et lite problem. Det gjelder Al.
Han spør for mye.
Min intuisjon advarte meg, så jeg fikk ham skygget.
Han arbeider for Secret Service.
- Hva skal jeg gjøre med ham? - Sørg for at liket ikke flyter opp.
Jeg vil at du skal ta ham.
- Dere arbeider kanskje sammen. - Du oppsøkte meg, ikke sant?
- Så skyt ham, da vel. - Jeg er bare forretningsmann.
Så skyt ham og la oss handle.
Sånn, ja.
La oss gå og få oss en omelett. Jeg vet om et bra sted.
La meg få revolveren min.
Revolveren min.
Du er arrestert.
Du er også arrestert. Secret Service.
Kjente du på vekten at revolveren ikke var ladd?
Den kunne ha inneholdt en kule.
Kan vi gå et sted og snakke om det?
Har du drept folk før?
- Går det ikke innpå deg? - Jo.
Det er ikke sikkert jeg kan brukes som hemmelig agent. Jeg var livredd.
Jeg gikk inn i Secret Service...
...fordi jeg ville beskytte folk.
Tanken på å redde en annen manns liv ved å få kulen i egen kropp -
- er det noe som tiltaler deg?
Jeg vet ikke. Kanskje...
- Kanskje jeg ikke kan brukes. - Du blir nok en god agent.
Hvordan kan du vite det? Vi har jo aldri hatt en lengre prat.
Jeg er menneskekjenner.
- La oss få noe å spise. - Nei, jeg skal hjem til familien.
- Folk sier du er en plage. - Det har de rett i. Vi ses.
Pokker ta. Monroe ba oss om å sjekke en mann.
- Jeg tar meg av det. - Jeg blir med.
Nei, gå hjem til familien din.
JOSEPH McCRAWLEY
Jeg er ikke nysgjerrig.
Men røykvarsleren startet. Og da ble jeg redd.
Jeg ble enda reddere da jeg så hva som lå der inne.
Røyken kom fra komfyren som sto på.
Jeg har bodd her i landet i 31 år. Jeg elsker Amerika.
Jeg har besøkt Det hvite hus.
Det er kun i Amerika alle kan besøke presidentens hus.
Da jeg så disse mord-greiene her, ringte jeg til politiet.
De skulle ringe til Secret Service. Men det er to dager siden.
Presidenten mottar 1400 trusler årlig.
Vi må undersøke samtlige.
PÅ ÉN DAG BLE JEG MER BERØMT ENN ROBERT KENNED Y. S. SIRHAN
- Heter han Joseph McCauley? - Nei, McCrawley. Fra Denver.
Jeg husker det som det var i går. Jeg gråt og gråt.
- Joseph McCrawley fra Denver. - Det stemmer.
Han døde for 30 år siden.
Han må ha fått tak i en kopi av fødselsattesten.
Takk, Jack.
Det er politiet. Lukk opp.
Herregud. Det er jo deg!
Frank Horrigan?
- Fra Secret Service? - Ja. Hva har jeg vunnet?
- Er det virkelig deg? - Hvem er det?
Du var i leiligheten min i går.
- McCrawley? - Bare kall meg Booth.
- Hvorfor ikke Oswald? - Booth hadde stil.
Han hoppet over scenen etter å ha skutt Lincoln.
- Hvor er du? - Nærmere enn du tror.
- Det føles som om jeg kjenner deg. - Hvordan det?
Jeg har lest om deg. Kennedys beste sikkerhetsvakt.
Og du henger fremdeles med?
- La oss møtes over en drink. - Det ville ikke være særlig lurt.
- Hvorfor ikke? - Jeg akter å myrde presidenten.
Det skulle du ikke ha sagt.
Det er straffbart å true presidenten.
Jeg mener det alvorlig.
Det krever bare at man er villig til å sette livet sitt på spill.
Og det er jeg.
Og med deg som motstander, er det blitt enda mer spennende.
Skjebnen har ført oss sammen. Temmelig ironisk, ikke sant?
Hva er ironisk?
At du skulle bli vitne til attentatet på to presidenter.
Et øyeblikk. Jeg har noe i ovnen.
Han bodde der i tre uker. Han gikk ut på de merkeligste tider.
De andre leieboerne så ham, men de la ikke merke til utseendet.
Alt etter hvem jeg snakket med -
- var han mellom 170 og 185 cm og veide mellom 75 og 80 kg.
- Alder? - Mellom 28 og 45.
Under valgkampen er det alltid vill panikk.
- Dere er ventet. - Hei, Frank.
- Sam. - Lenge siden sist.
- Jeg hører den nye sjefen er gørr. - Jeg har vært sjef i over to år nå.
- Kjenner du Matt Wilder? - Ja, han skylder meg 20 dollar.
Det er sjefsagent Bill Watts. Og Lilly Raines.
- Sekretærene blir stadig penere. - Og agentene blir stadig eldre.
- Lilly er agent. - Jeg vet det. Men har hun humor?
La oss snakke om denne mannen.
Vi kaller ham Booth fra nå av. Hva vet du om ham?
- Han er farlig. - Hvordan vet du det?
Jeg er menneskekjenner.
Hvorfor undersøkte du ikke rommet hans grundigere første kvelden?
- Det hadde vært en hard dag. - Du var der bare i ti minutter.
- Jeg hadde ikke ransakingsordre. - Med ditt rykte skulle man tro...
Hvilket rykte? Hva er det han antyder?
Er jeg paranoid, eller er han sur?
Begge deler.
En gang var jeg nesten like arrogant som deg.
Jeg har ikke tid til dette. Jeg skal hente folk i Miami.
Hold meg informert, Sam.
- Hva skal vi gjøre? - Avlytt telefonen min.
- Tror du han ringer igjen? - Ja. Han har panache.
- Panache? - Ja, det betyr stil.
- Jeg vet hva det betyr. - Jeg måtte slå det opp.
Greit, vi avlytter telefonen din.
Du var mye mer arrogant enn Watts da du jobbet for Kennedy.
- Hvilket rykte snakket Watts om? - Det vet du forbannet godt.
At jeg er en utbrent gammel gubbe med tvilsom karakter?
Hva ville du snakke med meg om?
- Jeg vil arbeide for presidenten. - Som livvakt?
- Det er du for gammel til. - Mannen vil forsøke å myrde ham.
- Watts kommer til å protestere. - Du skylder meg et par tjenester.
- Jeg har ofte reddet jobben din. - Jeg må ha den jobben.
Du vil være livvakt igjen? I din alder?
Jeg har fortsatt et par gode sko bakerst i skapet.
Vi stopper. Gjesten vil hilse på folket.
Den franske presidenten blir med.
Pokker.
- Hva foregår her? - Horrigan har fått hjerteslag.
- Hva faen er det som foregår? - Det ble ringt om et hjerteslag.
- Alt i orden, Frank? - Jeg har bare pause.
Hvem prøver å være morsom?
- Hvem ringte etter de folkene? - Du så nokså utkjørt ut.
- Bare vent til jeg finner den karen. - Er du sikker på det var en mann?
Nå kjørte du for langt, Al.
- Hvorfor har du ikke bil selv? - Jeg foretrekker offentlig transport.
Hvorfor skal jeg kjøre deg hvis du liker å kjøre buss?
Jeg setter pris på ditt selskap.
- Han ser pussig ut. - Hvis han ser sånn ut fremdeles.
Kjør inn til siden her.
Presidentens politiske problemer kom i bakgrunnen i dag.
Han hilste folkemengden sammen med Frankrikes president.
Ingen vet hvordan senatet ser på handelsavtalen med Frankrike.
Det er en rar underkultur, Al.
Send et par mann til noen utstillinger for å snuse litt.
- Jeg ordner det i morgen. - Vent. Den andre linja ringer.
Frank.
Booth?
- Hvordan går det? - Fint, takk.
Vent. Jeg har en til på linjen.
- Har dere ham? - Ja. Opphold ham med snakk.
- Prøver du å oppspore meg? - Hvorfor tenkte jeg ikke på det?
Det gjør du. Jeg var bekymret for deg i dag.
- Hvordan det? - Under paraden.
Jeg trodde du skulle besvime. Du må se å komme i form.
- Det har du sikkert rett i. - Jeg sitter og ser filmen din.
- Film? - Kennedys siste dager.
Ankomsten til Texas.
Det må ha vært spennende.
Den morgenen på Love Field.
Dere ser strålende ut. JFK, Jackie og du.
Du virker så ung og handlekraftig.
Hva gikk det av deg den dagen? Kun én agent besvarte ilden.
Og du sto nærmere Kennedy enn han.
Du så opp mot vinduet i boklageret, men du reagerte ikke.
Om natten, når demonene kommer...
...ser du geværløpet eller Kennedys knuste hode da?
Kunne du ha klart å stoppe den neste kulen?
Det kunne kanskje ha kostet deg livet.
Skulle du ønske du hadde gjort det? E ller er livet for verdifullt?
Gjort er gjort.
Det er en artikkel i Esquire om deg og de andre agentene.
Trist. Dine kone forlot deg og tok datteren deres med seg.
Du var så åpen angående alkoholproblemene dine.
Din åpenhet gjorde inntrykk på meg.
Ærlige folk har det ikke lett, Frank.
Hvordan er din historie, Booth?
Den er som en lang saga.
Vi snakkes. Det er fint å ha en venn.
- Fikk dere ham? - Ja.
Det er politiet!
Han har kanskje en sender som bytter om linjene.
- Da ringer han fra et annet nummer. - Hvor får han tak i en sånn sender?
- Han kan bygge den selv. - Dere kan ikke spore samtalen?
- Vi kan sjekke systemet. - Hvis han er på en digital linje.
- Så dere kan altså spore ham? - Ikke hvis det er en gammel linje.
Enten får jeg et klart svar, eller så skyter vi foten av ham.
Opphold ham med snakk neste gang, så får vi se hva vi kan gjøre.
Og så kan dere anmode politiet om ikke å sparke inn flere dører.
Det er en artikkel i Esquire om deg og de andre agentene.
Trist. Din kone forlot deg og tok datteren deres med seg.
Du var så åpen angående alkoholproblemene dine.
Din åpenhet gjorde inntrykk på meg.
- Hvorfor skal jeg høre det? - Avlys middagen i morgen kveld.
Middagen på ambassaden? Så nær valget?
Han manipulerte telefonsystemet. Kanskje er han flink med sprengstoff.
Gjør jobben deres, så slipper vi noen problemer.
- Det er lett å smugle inn våpen. - Franskmennene passer på.
- De er begeistret for presidenten. - Hvorfor er stabssjefer så...
Det er ingen grunn til å tro at denne mannen er spesielt farlig.
Skulle jeg avlyse middagen og fornærme 40 millioner franskmenn?
Typen har kanskje såret deg, og så overreagerer du.
- Jeg vil bare beskytte sjefen din. - Det vil jeg også.
Han ligger etter i meningsmålingene. Han risikerer å miste jobben.
- Han trenger publisitet. - Selv om det koster ham livet?
Presidenten ligger etter, men ikke så mye som før.
Han vil holde så mange valgmøter som mulig. Særlig i Midtvesten.
Mine damer og herrer, Amerikas president og førstedame.
Og Hans Eksellense Frankrikes president med frue.
- Du er vakker i kveld. - Mange takk.
Nesten til å spise opp.
Hver gang jeg får sympati for deg, sier du noe som gjør meg forbannet.
Sympati?
Han nevnte din kone på båndet.
- Min tidligere kone. - Jeg er lei for det.
For tiden får jeg bare sympati fra mordere og kvinner jeg irriterer.
- Skal vi danse? - En annen gang, kanskje.
Jeg har fri om et par timer.
Hva glor du på?
Hvor gjemmer du pistolen din?
Nei, la meg gjette.
TIL PRESIDENTENS VALGFOND $5000
Vi lander snart i Los Angeles.
Temperaturen er 25 grader. Takk for at De fløy med oss.
Jeg vil gjerne sette denne inn på min nye konto.
Jeg skal bare se dokumentasjonen.
Microspan Corporation. Hva slags forretning driver du?
- Software. - I San José?
- Jeg skal åpne en avdeling her. - Jeg liker San José.
- Er du derfra? - Nei.
- Hvor er du fra? - Minneapolis.
- Det er jeg også. - Verden er ikke stor.
Jeg hatet vintrene der. Jeg satt bare hjemme og trøstespiste.
Jeg tok av 15 kg da jeg kom hit. Hvilken skole gikk du på?
- New Brighton High. - Den finnes ikke.
- Den lå der den gangen. - Jeg er kanskje bare forvirret.
- Hva het den skolen som... - Beklager, men jeg har det travelt.
Jeg er snart ferdig.
- Du er et behagelig menneske. - Takk, Mr. Carney.
Gidder du å kjøre meg hjem?
- Hvorfor flørter du med meg? - Flørter jeg?
- Det kommer ikke noe ut av det. - Det er sikkert derfor jeg gjør det.
Du kjører. Jeg spanderer en is. Ikke legg noe mer i det.
Hvor mange kvinnelige agenter har vi?
Omkring 125.
- Bare pynt. - Hørte ikke?
125 av 2000 agenter.
Dere skal bare høyne presidentens stjerne blant feministene.
Anstrenger du deg for å være irriterende, eller er det medfødt?
Mye av det vi gjør er ren staffasje. Vi løper ved siden av bilen.
Det skal et missil til for å lage bulk i den bilen.
Vi skal bare styrke presidentens image.
Jeg skal altså tiltrekke feminister. Men hvem representerer du?
Hvite, pianospillende, heteroseksuelle menn over 50.
Vi er ikke mange, men vi utgjør en sterk pressgruppe.
- Tiden går fort når man er irritert. - Hvor skal du?
- Jeg har et stevnemøte. - Med hvem?
Det raker deg ikke.
- Vil du ha skyss? - Jeg tror ikke det.
Jeg tror jeg blir sittende her.
- Takk for isen. - Ingen årsak.
Hvis hun ser seg tilbake, er hun interessert i meg.
Send meg et blikk, da vel.
Et lite, selvsikkert blikk.
Hva nå, Abe?
Skulle ønske jeg kunne ha beskyttet deg, kamerat.
Hvordan har du det, kjære? Gi meg et stort kyss.
Jeg mente ikke å skremme deg.
- Jeg fant deg i telefonkatalogen. - Jeg står ikke oppført der.
La meg si det rett ut. Jeg fulgte etter deg.
Jeg er ny her i byen, og så tenkte jeg -
- at du kanskje ville gå ut og spise med meg i kveld.
- Takk, men... - Jeg løy for deg i dag.
- Jeg er ikke fra Minneapolis. - Jeg spør for mye.
Har du fortalt noen om den lille samtalen vår?
Får jeg komme inn?
Rolig, Rory.
Hva er det som foregår, Pam?
- Sally, dette er Mr. Carney. - Bare kall meg Jim.
Jeg var akkurat på vei ut.
- Jeg kan ikke la dere gå. - Hva?
- Synd du er fra Minneapolis. - Jeg vet ikke hva du vil, men...
- Hei, det er Sally. - Og Pam.
- Vi er sikkert ute og morer oss. - Så legg igjen en beskjed.
Du har vel ikke noe imot at jeg ringer til deg på arbeid?
- Nei. Stikk innom, da vel. - Det vil jeg gjerne.
Velkommen til nye lyttere.
Vi har mye felles.
- Hva da? - Vi vil ofre livet for presidenten.
Vi er begge hederlige menn som er blitt forrådt.
- Jeg ble ikke forrådt. - Jo.
Warren-kommisjonen skrev at dere var svært ineffektive.
De kritiserte de agentene som hadde drukket kvelden før.
Som om Kennedy ville vært i live hvis dere hadde lagt dere tidlig.
- De hadde kanskje rett. - Nei, de hadde ikke rett.
Du ville plassere livvakter på støtfangerne og stigbrettet.
Men det avslo han. Jeg tror han ønsket å dø.
Han snakket alltid om snikmord.
Yndlingsdiktet hans var om døden. Han ønsket å dø.
Han ga blaffen i at hans død ødela livet ditt.
Han var en egoistisk drittsekk.
Hva mener du, Frank?
Frank?
- Hvem forrådte deg, Booth? - Han forvrenger ikke stemmen.
Noen av de samme menneskene. Men jeg skal ta hevn.
Jeg skal nok få oppreisning. Men får du det?
- Du har vonde ting i vente. - Behøver jeg å høre mer dritt?
Han står borte i Lafayette Park.
Booth?
Er dere sprø?
Jeg sa du burde se å komme i form.
Så du en mistenkelig person snakke i den telefonen der?
Det er han.
Det er han, Al!
Secret Service. Bilen er beslaglagt. Han la hånden på panseret.
Nå har vi fingeravtrykk.
Tony... Se på dette.
- Er det fra Secret Service? - Ja. Det er noe rart her.
Det er hemmeligstemplet. Vi kan ikke gi opplysningen videre.
- Det var dessverre et bomskudd. - Er du sikker på det?
Vi kjørte avtrykket gjennom systemet.
- Hva gjør vi nå? - Du fortsetter etterforskningen.
- Hva skal jeg gjøre? - Det finner du ut selv.
Du kan være veldig irriterende.
Du ble advart.
Presidenten drar på valgturné.
Han skal besøke tolv stater på seks dager.
En måned før valget ligger presidenten 10 prosentpoeng bak.
Nå reiser han til Midtvesten der han står svakest.
Kampanjen blir avsluttet i Chicago.
Da burde presidentens...
Billettbestilling.
Er det en avgang tirsdag fra Washington til Los Angeles?
Jeg vil gjerne ha en åpen billett.
Jeg regner med å stoppe i Midtvesten på tilbakeveien.
Vi lesser helikoptrene av først. Hvem står for planleggingen?
- Jacqueline King. - Presidenten er landet. 13. 15.
- Hvem passer på bilene? - Det tar politiet seg av.
La meg få en situasjonsrapport.
Vi står her i Denver i dag i skyggen av de store pionerene -
- som kjempet en hard kamp i sivilisasjonens tjeneste.
I dag må vi prøve å leve opp til deres drømmer og visjoner.
- Sektor 3 er sikret. - Sektor 3 er sikret.
Presidenten er i Denver i dag. Men her i Washington...
Vi lever i en brytningstid.
Vi trenger empati og drømmer for å kunne skape en fremtid -
- som garanterer fred og fremgang for alle amerikanere.
Presidenten kommer til Los Angeles senere i måneden.
Her skal han prøve å vinne nye, viktige stemmer.
Carney, det er Sandy Riggs.
Hvis du vil overvære et valgmøte i Midtvesten, så ring meg.
Timeplanen endres hele tiden.
Bare send sjekken til partiets hovedkvarter.
Jeg ser frem til å treffe deg.
Her kommer USAs president.
Vi har nådd langt, men det er fremdeles mye som gjenstår.
Det er problemer på vei. Gi beskjed til hovedkvarteret.
Det blir lett i Milwaukee i morgen.
VALGKAMPFONDET FEMTI TUSEN DOLLAR
Passasjerer til Milwaukee bes gå om bord nå.
Ha boardingkortene klare.
Har dere funnet noen bomber i dag?
- Agent Raines. - Agent Horrigan.
- Spurte presidentfruen etter meg? - Er du blitt kjent med dem?
- Jeg vil ikke bli kjent med dem. - Hvorfor ikke?
Jeg oppdager kanskje at de ikke er verd å sette livet på spill for.
Her kommer neste vakt. Blir du med ned i baren?
- Vi kan ikke drikke på jobb. - Nei, men pianisten er fordømt god.
Jeg har spilt for og med presidenter.
Nixon og jeg prøvde en gang å synge duett på " Moonglow" .
- Jeg har hørt at han ikke likte deg. - Vi kom bra overens.
Det var noe annet med stabssjefen. Vi var på et valgmøte i Boston.
Han ba meg fjerne noen demonstranter. Jeg nektet.
Jeg sa noe om ytringsfrihet og sånt.
Han sa: " Når jeg snakker til deg, er jeg presidenten!"
Jeg svarte: " Du likner en narr i den billige dressen, sir."
- "Sir" . Det var det klasse over. - Det syntes jeg også.
Hvorfor bruker du ikke solbriller?
Jeg vil at galningen skal kunne se det hvite i øynene mine.
Et blikk kan være like effektivt som en pistol. Skjønner du?
Skjønner du?
Du vant.
Hold deg til solbrillene, kjære.
Hva er du redd for?
Jeg er redd for å gjøre en stor feil.
God natt.
Vi har nytt fra Milwaukee.
Vi ringer til Hansen først...
- Ikke ta den. - Pokker!
- Raines. - Milwaukee er avlyst.
Vi holder et møte i Atlanta. Vi trenger noen opplysninger.
Jeg kommer straks.
Presidenten står svakt i Georgia. Så Milwaukee er avlyst.
Det skal være et møte i Atlanta.
Hva er det jeg driver med?
Lilly...
Faen. Nå må jeg ta på alt utstyret igjen.
Alle vesker skal undersøkes.
Det gleder meg å se dere. Jeg sa:
" Dere skal ikke kun stemme på meg, dere skal slutte opp om meg."
Og det har dere sannelig gjort.
Vi blir nok litt våte i dag -
- men gjett hvem som kommer til å gå i vannet på valgdagen?
- Hvordan ser listen ut? - Vi holder øye med 23 skrullinger.
Og sykehuset?
De har presidentens blodtype.
Det ligger nær den alternative ruten.
Vi er i Chicago om ti minutter.
- Er du ikke helt pigg? - Jeg er døden nær.
Hva er dette? " Booths psykologiske profil" .
- Gjorde du en feil? - Hva?
Du sa i baren at du var redd for å gjøre en stor feil.
Denne jobben her... Vi er jo ikke akkurat bankfunksjonærer.
Du har altså hatt en mislykket affære med en agent.
- Han var ikke agent. - Men han forlot deg.
- Og du var sønderknust. - Jeg forlot ham.
Og jeg var sønderknust.
Og nå vil du ikke la en mann komme mellom deg og karrieren din.
Men nå er du forelsket i meg.
- Puss nesen din. - Unnskyld.
Hva om jeg sa opp jobben min på grunn av deg?
Hvorfor skulle du gjøre det?
Jeg vil ikke at karrieren min skal komme mellom meg og en kvinne.
Vær forsiktig. Vær på vakt under møtet i kveld.
Forby abort nå! Forby abort nå!
Det er rene dyrehagen her. Presidenten må inn via kjelleren.
Vi kjører inn via kjelleren.
Stemningen er opphisset her ute.
- Jeg tror Booth er her. - Kjenner du han igjen?
- Nei, men jeg har det på følelsen. - Vi holder oss til planen.
- Du har feber, Frank. - Vær på vakt der inne.
Det er en egenskap som særlig kjennetegner presidenten.
Det er det som har gjort ham elsket av hele befolkningen.
Og den egenskapen er mot.
Vil vi støtte den mannen som alltid har støttet oss?
- Høyre scenefløy. - Alt i orden.
- Venstre. - Ok.
- Midten av scenen. - Alt i orden.
Her kommer presidenten og landets førstedame.
Pistol!
Ned!
Hva faen foregår der nede?
Alt i orden.
- Falsk alarm. - Tilbake til postene deres.
- Er du uskadd? - Ja.
Alt er i orden, folkens. Det var falsk alarm.
Det var spennende, ikke sant? Vennligst sett dere ned.
Det var bare en ballong. Presidenten fortsetter møtet.
Du kostet oss en masse stemmer. Presidenten fremsto som en feiging.
Jeg synes han klarte seg bra. Men du oppførte deg som en feiging.
- Synes du det er morsomt? - Nei, men du er en vits.
- Du aner ikke hva vi gjør. - Det holder!
Jeg sender deg på oppdrag i Alaska!
Hold ham langt unna Det hvite hus og meg!
- Den mannen er en skurk. - Du kan ikke oppføre deg sånn.
Jeg arbeider ikke for ham.
Nei. Og ikke for meg heller.
Du er oppsagt.
Her er pengene jeg skylder deg.
Hvis jeg ikke ser deg mer.
Frank, hvis du bare ville si at det var en uheldig episode.
- Jeg vil ikke unnskylde noe. - Det skal du ikke heller.
- Men presidenten ble ydmyket. - Han er i live, ikke sant?
- Vi skal verne verdigheten hans òg. - Det blir jeg ikke betalt for.
Hva med den gangen Kennedys venninne ble sett i Det hvite hus?
Du sa hun var sammen med deg.
- Ikke tro på løse rykter. - Wilder fortalte meg alt sammen.
Du ble suspendert i en måned. Det var da å verne ryktet hans.
- Han var annerledes. - Det var du også den gangen.
Alt hadde sett annerledes ut hvis jeg hadde vært mer paranoid.
Frank...
Hvorfor går du ikke av med pensjon? Hva er hensikten med å fortsette?
- En annen foreslo det samme. - Du bruker bare penger på plater.
Jeg vil fortsette med Booth-saken.
- Ja, men du er ferdig som livvakt. - Det forstår jeg.
Den episoden i Chicago...
Jeg har aldri gjort en sånn feil før.
Du var jo syk. Det påvirker dømmekraften.
Du er for gammel til dette.
- Hva skjedde i Chicago? - Booth?
Skremte ballongen deg?
- Du var der altså. - Ja.
Hvorfor vil du risikere livet for en mann som presidenten?
Det er en merkelig jobb du har. Er den heltemodig eller absurd?
Hvorfor vil du våge livet for å drepe en mann som ham?
- Har du ikke en analyse av meg? - Jeg legger ikke så mye i sånt.
Nei, et menneskes handlinger viser ikke hele dets psyke.
- Det er ikke slik det fungerer. - Hvordan fungerer det da?
Det fungerer ikke. Gud skiller ikke mellom onde og gode.
Alle dør. Noen dør fordi de fortjener det.
Andre dør bare fordi de er fra Minneapolis.
Men hvorfor myrde presidenten?
- For å motvirke trøstesløsheten. - Du trenger å få deg et nummer.
Vi likner. Nevn en ting her i livet som betyr noe for deg.
- Jeg spiller piano. - Det holder ikke.
Hvordan vet du det? Spiller du?
Jeg har sett deg alene i baren. Du har ikke noe å kjempe for lenger.
Vi har bare dette spillet igjen. Jeg er i angrep, og du er i forsvar.
- Når begynner spillet? - Det nærmer seg, Frank.
- Ta vare på deg selv. - Vent, Booth.
Jeg klarte ikke å spore den.
Faen.
Herregud, Frank...
Jeg har prøvd å ringe i flere timer. Har du det bra?
Jeg er syk, trøtt og bevæpnet. Så vær forsiktig.
- Og dessuten et geni. - Som ikke blir anerkjent.
- Hørte du samtalen? - Ja, men...
Ring til kontoret i Minneapolis.
Finn ut om de har noe om dødsulykkene.
Hør her. Du ba oss sjekke modellverkstedene.
Vi har funnet en lærer fra kunstakademiet i Pasadena.
Jeg traff ham ved en design-konferanse i New Orleans.
Vi tok noen drinker i baren.
Da samtalen kom inn på politikk, ble han ganske ubehagelig.
Han følte seg forrådt av staten og ville hevne seg.
Jeg ble redd.
Så jeg sa lykke til og kom meg unna.
Jeg husker ikke navnet hans.
Men jeg tror han var fra Phoenix.
Snakk med Walter Wickland i Phoenix. Han kjenner alle der.
- Få oss med første fly til Phoenix. - La oss få tak i en polititegner.
- Så får vi laget en fantomtegning. - Kom du på det helt av deg selv?
- Kyss meg bak. - Jeg sa jo du ville bli en god agent.
Det likner ham ikke noe særlig, men det må være Mitch Leary.
Jeg har ikke sett ham på over et år.
Hva vet du om ham?
Mitch kjøpte denne rullestolen til meg. Den kostet over 1000 dollar.
- Se på denne. - Ta det rolig nå.
Jeg bruker den hvis han kommer. Han påstår jeg stjal hans design.
Illojalitet betydde døden, sa han.
Gi meg et ord hvis dere tar ham. Da kan jeg sove trygt igjen.
- Vet du hvor vi kan finne ham? - Jeg tror jeg har adressen hans.
Ikke rør deg!
Slipp den!
- Slipp ham, Horrigan. - Jeg har ham på kornet.
Vi er på samme lag.
- Opp med hendene! - Jeg skal bare finne ID-kortet mitt.
- Hit med det. - David Coppinger fra CIA.
- Hvem er denne drittsekken? - Han er sammen med meg.
- Er dere ute etter meg eller Leary? - Leary var en av agentene våre.
- Han har truet presidenten. - Vi trodde ikke han mente det.
- Dere visste det altså? - Jeg forstår din frustrasjon.
Du forstår min frustrasjon. Din dritt.
Hva gjorde Leary for dere? Solgte kokain? Eller våpen til Iran?
Jeg sier det nå, i all fortrolighet. Etterpå har jeg aldri sagt det.
- Leary var grovarbeider. - Hva er det?
Snikmorder.
Om Leary er det mildt sagt. Han er et rovdyr.
- Var det du som skjøt? - Ja.
- Hva slags skyter er det? - Den er hjemmelaget.
Har du laget den selv?
Kan jeg få se på den?
- Hva er den laget av? - Et plastliknende stoff.
- Noe imot at jeg prøver den? - Nei.
Den er jo alle tiders!
- Vil du selge den? - Nei. Jeg trenger den.
Til hva?
Til å drepe presidenten.
- Hvorfor det? - Hvorfor skjøt du den fuglen?
Leary var blant våre beste menn. Det politiske klimaet forandret seg.
Leary ble offer for nedskjæringer. Han klarte ikke livet som sivil.
- Kanskje FBI kan finne ham. - Kanskje hvis vi samarbeider.
Morsomt.
- Vi har fingeravtrykk og bilder. - Men de er jo 15 år gamle.
- Han holder seg unna fotografer. - De kan ikke brukes.
Vi må lage noen databilder av ham.
Det jeg skal vise dere nå er strengt fortrolig.
Dette var en av Learys kolleger. En nær venn av ham.
Han forsøkte å få Leary til å gå i terapi og omskolere seg.
Slik behandler Leary vennene sine.
Vi må ha alle variablene med.
Skjegg, briller, vektforandringer. Og husk at han er 15 år eldre nå.
De er gode, men ikke særlig brukbare. Øynene er døde.
Man kjenner igjen folk på øynene.
- I morgen... - Jeg sier opp i morgen.
Hvorfor det?
Fordi du ble redd i Phoenix? Jeg ble også redd.
Jeg har mareritt, Frank. Om det med plastposen på båten.
Det i Phoenix var dråpen.
- Du kan få psykologhjelp. - Det har jeg fått.
- Jeg trenger din hjelp. - Jeg kan ikke gjøre det.
Ikke vær en tåreperse. Jeg trenger deg.
Jeg ber deg om det.
Greit, Frank.
Tåreperse. Det ordet blir ikke brukt mer.
Du burde holde det i live.
Tåreperse.
Det fikk deg i hvert fall til å le.
Du tar livet av meg.
Hallo, Frank. Og velkommen -
- til nye lyttere.
Jeg vet hvem du er, Leary.
Det gleder meg. Venner bør si navnet til hverandre.
- Vi er ikke venner. - Jo.
Jeg vet hva du gjør med vennene dine.
- Hva mener du med det? - Du skar halsen over på en venn.
- Har du snakket med Coppinger? - Ja.
Vasket du deg etterpå? Mannen er profesjonell løgner.
- Jeg så bildene. - Du så det han ville du skulle se.
Jeg så bildet av din døde venn.
Men det du ikke så, var at de sendte min beste venn -
- min våpenbror, hjem til meg for å myrde meg.
- Stemmen din skjelver. - Jeg ville aldri lyge for deg.
Hvorfor sier alle at du er gal? Dine kolleger, din kone...
- Hva sier din kone om deg? - Det er ikke meg vi snakker om.
Du er nødt til å forstå meg. Vi har elsket dette landet begge to.
- Du vet ikke hva jeg føler. - Vet du hva de overtalte meg til?
En masse grusomme ting. De slo kloa i meg.
- Og de gjorde deg til et uhyre. - Ja. Og nå vil de ta livet av meg.
Hva ser du når du ligger i mørket og demonene kommer?
Jeg ser deg.
Jeg ser deg stå ved graven til enda en død president.
- Det vil ikke skje. - Jeg risikerer livet for det.
Jeg er gløgg, og jeg har viljen.
Presidenten kommer hjem fra California i en kiste.
- Hvor i California? - Vil du ha adressen?
- Jeg vil ikke røpe alt. - Overgi deg.
- Slik at jeg kan leve et rikt liv? - Vi finner nok på noe.
Jeg har stevnemøte med døden. Og det har presidenten også.
- Og det har du også. - Du kan dra til helvete.
Vet du hvor lett jeg kan drepe deg?
Vet du at jeg har skygget deg?
Du er i live fordi jeg vil det. Så sørg for å vise meg...
...litt respekt!
Hotel St. Francis, Florida Avenue.
Frank!
Ta hånden min.
Ellers dør du.
Ta den.
Vil du skyte meg etter at jeg har reddet livet ditt?
Du kan bare redde presidenten hvis du skyter meg.
Vil du ofre livet for ham?
Eller er livet for dyrebart?
Ikke rør deg, Leary!
Jeg har ham, Frank.
Al?
Det er ikke noe her.
Telefon til deg, Frank.
Du så så trist ut i bussen. Beklager. Men det var jo selvforsvar.
- Fortell meg om Skellum. - Det er et villspor, Frank.
- Skal du treffe ham i L.A.? - Du sakker akterut i dette spillet.
Jeg ligger foran. Jeg vet hvordan du ser ut. Jeg har sett øynene dine.
- De ser annerledes ut neste gang. - Be om at jeg ikke finner deg.
- Vil du drepe meg, Frank? - Det stemmer!
- Det er temmelig ironisk. - Det finnes ikke snev av ironi.
De samme som lærte meg å drepe, lærte deg å beskytte andre.
Og nå vil du drepe meg selv om jeg beskyttet deg oppe på taket.
- Det vil bli skrevet bøker om oss. - Jeg er trøtt av pisspratet ditt.
Du kunne ha skutt meg, men du valgte å redde livet.
Ikke gråt mer for det nå.
Men hva med den gangen i Dallas?
Gjorde du ditt beste? E ller gjorde du et valg der også?
Har du mot nok til å stoppe en kule?
Det skal jeg tenke over når jeg pisser på graven din.
- Er det en Skellum i L.A.? - Nei, jeg har undersøkt det.
- Enn i Louisiana? - Et øyeblikk.
Ingen Skellum. Beklager.
- Det er jo politisk selvmord. - Hold dere unna California.
Hvis han er så smart, røper han ikke hvor han slår til.
Han lyger ikke for meg.
Er dere blitt så gode venner?
California er den viktigste staten i hele valgkampen.
- Vi kan ikke stoppe nå. - Da må vi endre strategi.
- Vi må visitere alle rundt ham. - Alle de betydningsfulle gjestene?
- Du overreagerer igjen. - Det gjelder presidentens liv.
- Hva gjør han her, forresten? - Frank leder etterforskningen.
Bare la ham etterforske. Men hold ham unna presidenten.
Unnskyld meg. Jeg er midt i en valgkamp.
Frank?
- Arbeider du overtid? - Jeg forbereder besøket i L.A.
- Hva er det? - Jeg vil be deg om noe.
Snakk med Watts. Få meg med i gruppen din.
- Han mener du overreagerer. - Hva mener du?
- Du har fått det for tett innpå livet. - Det er derfor jeg må være med.
- Jeg kan kjenne ham igjen. - Kommer han til California?
- Hvorfor skulle han røpe seg? - For å gjøre det mer spennende.
Dette har ikke noe med deg og meg å gjøre. Jeg har en jobb å utføre.
- Det svinet drepte kameraten min. - Jeg vet det.
Jeg er lei for det.
Jeg er den eneste aktive agenten som har mistet en president.
Vær så snill.
Velkommen til Los Angeles.
Kan presidenten klare å ta igjen motkandidaten?
Svaret finnes i California, der presidenten snart kommer på besøk.
Chavez her. Vi er på Hotel Bonaventure.
- Fant du noe? - Nei. Forsegl den.
Vi har undersøkt en del av ruten. Alle postkassene er fjernet.
Vi fortsetter til sektor 3.
Vi plasserer skarpskyttere i begge de to tårnene.
Tre skarpskyttere der.
Presidenten tar innpå.
Observatører mener han har innhentet motkandidaten.
Velkommen til Los Angeles.
- Har dere sjekket utgangene? - Ja, tre ganger hittil.
Se opp for Paul Rubiak fra listen. Sektor 5.
- Secret Service! - Jeg arbeider her.
Robert Stermer.
- Han er pikkolo. - Han er klarert.
Ha en god dag, Robert.
Vær så god, Mr. Carney.
- Endelig møtes vi, Carney. - Du må være Sandy Riggs.
Kanskje du er partiets frelsende engel.
- Jeg er bare et menneske. - La oss gå og ta en drink.
- Når ankommer presidenten? - I morgen rett før middagen.
Her er invitasjonen din. Pass på den. Secret Service har vært etter meg.
Du skal sitte nærme presidenten.
- Hva er Microspan Corporation? - Jeg vil bare treffe presidenten.
- Faglig prat vil bare kjede deg. - Ja, kanskje det.
Jeg gleder meg til å presentere deg for ham. Flott utsikt, ikke sant?
Ja, det er vakkert.
- Hvem organiserer festmiddagen? - Sandford Riggs.
Spør politiet om de savner noen uniformer.
- Vi har gjort det. - Sjekk om sykehuset har nok blod.
Når en amerikansk forretningsmann vurderer et produkt...
...ser han på bredde og lengde. Japanerne ser dybden i produktet.
Økonomisk ser vi ett år fremover. Japaneren ser 25 år fremover.
Det burde vi lære noe av.
- Kan jeg få snakke litt med deg? - Unnskyld meg.
- Hvem var det? - En Secret Service-agent.
- Kjenner du gjestene personlig? - Ja.
Drar du kjensel på disse mennene?
Jeg så på de bildene i går. Dette grenser til trakasseri.
Jeg er den typen.
Jeg kommer straks, Mr. Carney.
Alle ville ha gjort det samme.
Han banket opp en pikkolo på tv. Han er temmelig overspent.
Det er vi alle sammen. Leary er på frifot.
- Han er i veien. - Nei.
Du er i mindretall. Han skal sendes til San Diego.
- Hvem sier det? Harry Sargent? - Nei, presidenten.
Sier du det til ham, eller skal jeg?
En eller annen nærmer seg presidentens suite.
Hva gjør du her?
Jeg ville bare se om det var noe mer jeg kunne gjøre.
Med politiet, FBI og oss til sammen -
- er det 229 mennesker som passer på presidenten.
Det er mange pistoler.
Hvis Leary skyter, kan vi bli drept begge to.
- Bill Watts har nettopp ringt. - Har han hørt om pikkoloen?
Ja. Det har presidenten også. Du skal dra til San Diego.
Sånn uten videre?
Du er ikke alene mot Leary.
Du må ha tiltro til resten av oss.
Vet du hva?
Jeg har hørt på folks tåpelige teorier om Dallas i årevis.
At det var cubanerne, CIA, rasistene eller mafiaen.
Om det ble brukt ett eller fem våpen.
Det har ikke vært så viktig for meg.
Leary spurte meg om jeg hadde mot til å kaste meg foran kula.
Det var en strålende dag.
Solen skinte.
Det hadde regnet hele morgenen. Luften var...
Første skudd lød som en kinaputt.
Da jeg snudde meg, så jeg at han var truffet.
Jeg vet ikke hvorfor jeg ikke reagerte.
Jeg burde ha løpt bort dit.
Jeg kunne bare ikke tro det.
Hvis jeg hadde reagert, kunne jeg ha stoppet kulen.
Det hadde vært greit for meg.
AVGANGER
- Hva er San Diego-nummeret? - 619 Ukulele.
- Ukulele? - Det er sånn jeg husker det.
Du skal bare trykke U-K-E-L-E-L-E.
- Staves ikke ukulele med u? - Det vet jeg ikke.
Men nummeret er U-K-E-L-E-L-E.
Et øyeblikk.
Herregud!
De er ankommet. Hold helikoptrene klare.
- Southwest Savings. - Southwest?
Hva er adressen?
- Raines her. Post 3. - Klar.
- Post 6. - Klar.
Klar.
Vent her.
- Ingen Leary eller McCrawley her. - Han var muligens i forkledning.
Med hatt, parykk eller bart.
- Dessverre. Men jeg er ny her. - Hvem satt her den gangen?
- Pam Magnus. - Hvor finner jeg henne?
Hun ble myrdet.
- Hun ble myrdet! - De nekter å avlyse det.
- Så få ham inn gjennom kjelleren. - De vil ha klare beviser.
Beviset kan bli en død president.
Dette er de kontoene som ble åpnet den siste tiden Pam var her.
- Det tar tid å finne alle sammen. - Send meg en fax av listen.
Alle agentene er på plass.
Et skritt tilbake.
Tøm lommene.
Du er fra Texas, ikke sant?
Mine damer og herrer, Amerikas president.
Hva sa du?
- Hva gjør du her, Frank? - Er det kommet en fax til meg?
Ja. Hva er det?
Hva er det som foregår, Frank?
James Carney!
Carney, James.
- Hva gjør han her? - Aner ikke.
- Hvem ga deg tillatelse til... - Han er her. James Carney.
- La meg se bordplanen. - Gi ham den.
Pistol!
Kast pistolen!
Ligg unna!
Ned!
Ikke skyt!
Inn med ham.
Ikke skyt!
Ligg unna!
Han har et gissel!
Raines til skarpskyttere: Skyt hvis dere får ham på kornet.
Flott utsikt, ikke sant?
- Hva nå, kaptein? - Det er opp til dere.
Stopp all radiokommunikasjon. Få skarpskyttere opp i tårnene.
Få ham ut.
Så var du modig nok likevel.
- Jeg brakk ribbeina. - Jeg siktet ikke på deg.
Hvor er skytterne?
På plass. Det er ikke noe lys.
Du har skuddsikker vest på deg. Det er juks.
- Du har spilt godt. - Jeg gjorde bare jobben min.
- Hva gjør vi nå? - Mener du at selvmord er edelt?
Nei. Men hvis du vil skyte deg, er det helt greit for meg.
Jeg vil ikke forlate verden alene.
- Har dere ham på kornet? - Nei, det er for mørkt.
- Bedre å dø sammen med en venn. - Du er en fordømt, syk morder.
- Du skylder meg livet. - Jeg skylder deg ikke en dritt.
- Jeg har vært ærlig mot deg. - Kom igjen. Bare skyt.
- Kom igjen. - Det er Frank.
- Stille! - Snakker du til meg, Frank?
- Hva venter du på? - På at du viser litt takknemlighet.
Uten min hjelp hadde du fremdeles vært en pianospillende drukkenbolt.
Jeg fikk deg med i dette spillet.
- Jeg gjorde deg til helt i dag. - Snikksnakk.
- Det ynkelige livet ditt blir æret. - Det er du som er ynkelig.
- Bare skyt. - De kan ikke se noe.
- De treffer deg. - Jeg vil at du skal takke meg.
Hold kjeft og skyt.
Vær klar til å åpne ild. Vent på ordre.
- Sov godt. - Sikt høyt.
Sikt høyt.
- Nå. - Drittsekk.
Grip hånden min.
- Ellers dør du. - Vil du redde livet mitt?
For å være ærlig, nei. Men det er jobben min.
Grip den.
Alt i orden?
Frank definerer mot og oppofrelse.
Jeg overreagerte visst igjen, Harry.
- Hvorfor trekker du deg tilbake? - Jeg er blitt for gammel.
Og nå som jeg kommer på forsidene, er jeg ferdig som hemmelig agent.
Hvordan går det, Frank? Presidenten har sendt limousinen.
- Det er det minste han kunne gjøre. - Jeg elsker offentlig transport.
Stig på.
Lat som du er hjemme.
- Hva synes du? - Alle tiders.
Hei, Frank.
Når du hører dette, er alt over.
Presidenten er sikkert død. Og det er jeg også.
Drepte du meg? Hvem vant spillet vårt?
Blant venner som oss er det ikke så viktig om vi vinner eller taper.
Nå er det over, og du skal leve videre.
Men har du en fremtid?
Gode mennesker som du og jeg er dømt til ensomhet.
Adjø. Og lykke til.
Jeg tror den brune duen flyr før den hvite.
- Hvordan vet du det? - Jeg er duekjenner, Lilly.